Boracit
Boracit | |
![]() | |
Date generale | |
---|---|
Formula chimică | Mg3B7O13Cl |
Clasa mineralului | borat |
Sistem de cristalizare | cubic |
Clasa cristalului | ? |
Culoare | verde, gri, alb, galben |
Duritate | 7-7,5 |
Masa specifică | 2,17 |
Luciu | sticlos spre mătăsos |
Transparență | ? |
Spărtura | neregulată |
Clivaj | perfect |
Habitus | acicular, prismatic, fibros |
Suprafața cristalului | ? |
Cristale gemene | ? |
Punct de topire | ? |
Conductibilitatea calorică | ? |
Propriețăți optice | |
Indice de refrație | nα = 1.658 - 1.662, nβ = 1.662 - 1.667 and nγ = 1.668 - 1.673 |
Birefrigență | ? |
Deviația optică | ? |
Unghiul de dispersie | ? |
Alte caracteristici | |
Reactivitatea chimică | ? |
Minerale asemănătoare | hidromagnezit |
Radioactivitate | 0 |
Magnetism | 0 |
Caracterstici deosebite | ? |
Observații | fără |
Modifică text ![]() |
Boracitul este un mineral (borat de magneziu) cu formula chimică Mg3B7O13Cl.
Descriere
modificareSe găsește în mai multe culori (verde, gri, galben sau alb). Cristalele sale sunt ortorombice-piramidale, dar poate poate avea și cristale cubice sau octaedrice.
Are o duritate pe scara Mohs de 7 spre 7,5 și o greutate specifică de 2,9.
Valorile indicilor de refracție sunt nα = 1.658 - 1.662, nβ = 1.662 - 1.667 and nγ = 1.668 - 1.673.
Nu prezintă și clivaj și este solubil în apă.
Origini
modificareBoracitul este adesea găsit în evaporite, asociat cu minerale ca gipsul, anhidritul, halitul, silvina, carnalitul, distenul și hilgarditul.
Etimologie
modificareNumele boracitului derivă de la conținutul său foarte ridicat de bor (19 spre 20% bor)
Istorie
modificareBoracitul a fost descoperit în anul 1789, în localitatea sa tipică, Kalkberg hill, Lüneburg, Lower Saxonia, Germania.
Bibliografie
modificare- Tradus de pe wikipedia.en
Vezi și
modificareLegături externe
modificare- Materiale media legate de Boracit la Wikimedia Commons