vond
Norsk
Adjektiv
vond (bokmål/riksmål/nynorsk)
- ubehagelig, som fremkaller smerte
- La våre hjerter hugge
med harde, vonde slag– «Aust-Vågøy», Inger Hagerup
- La våre hjerter hugge
- sint
- vanskelig
- lite smakfull
Uttale
Grammatikk
Samsvarsbøying (regelrett) | |||||
Ubestemt | Bestemt | ||||
---|---|---|---|---|---|
Entall | Flertall | ||||
Hankjønn | Hunkjønn | Intetkjønn | |||
vond | vond | vondt | vonde | vonde | (bokmål/riksmål/nynorsk) |
Gradbøying (regelrett) | |||
---|---|---|---|
Positiv | Komparativ | Superlativ | |
vond | vondere | vondest | (bokmål/riksmål) |
vond | vondare | vondast | (nynorsk) |
Synonymer
Antonym
Avledede termer
Oversettelser
ubehagelig, som fremkaller smerte
sint — se sint
Adjektiv 2
vond (nynorsk)
- alternativ skrivemåte av ond
Uttale
Grammatikk
Samsvarsbøying (regelrett) | |||||
Ubunden | Bunden | ||||
---|---|---|---|---|---|
Eintal | Fleirtal | ||||
Hankjønn | Hokjønn | Inkjekjønn | |||
vond | vond | vondt | vonde | vonde | (nynorsk) |
Avledede termer
Adverb
vond (bokmål/riksmål/nynorsk)
- sint
- vanskelig
- lite smakfullt
- dårlig, nedsettende
- Jeg har aldri hørt ham snakke vondt om noen.