Europamesterskapet i fotball 1960, eller Den europeiske nasjonscupen som mesterskapet den gangen ble kalt, var det første Europamesterskapet som ble arrangert. Turneringen ble arrangert i cupform, og det var bare 17 nasjoner som deltok. Vest-Tyskland, Nederland, Italia og England var noen av nasjonene som valgte å ikke delta.[trenger referanse]
Europacupen i fotball for landslag 1960 |
---|
Arrangement |
Lag | 4 17 deltakernasjoner |
---|
Vertsland | ![Frankrikes flagg](//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c3/Flag_of_France.svg/22px-Flag_of_France.svg.png) |
---|
Arenaer | 2 |
---|
Dato | 6. juli - 10. juli |
---|
Plasseringer |
Mester | Sovjetunionen (1. tittel) |
---|
Andreplass | Jugoslavia |
---|
Tredjeplass | Tsjekkoslovakia |
---|
Fjerdeplass | Frankrike |
---|
Kamper |
Kamper | 4 |
---|
Mål | 17 (4,25 pr kamp) |
---|
Tilskuere | 78 958 |
---|
Toppscorer | 5 spillere med 2 mål |
---|
Mesterskap |
Forrige – neste |
– 1964 → |
Kvalifiseringrunden ble spilt hjemme og borte etter mønster fra Europacupen for klubblag, og sammenlagtvinneren gikk videre til neste runde. Spania trakk seg fra turneringen i kvartfinalen fordi de nektet å reise til Sovjetunionen. Norge ble slått ut i første runde av Østerrike, etter å ha tapt 1–0 på Ullevaal Stadion og 5–2 i Wien.[trenger referanse]
Sluttspillet, som besto av semifinaler, finale og bronsefinale, ble spilt i Frankrike. I tillegg til vertsnasjonen besto sluttspillet av tre østblokkland – Sovjetunionen, Jugoslavia og Tsjekkoslovakia. I den første semifinalen vant Sovjetunionen 3–0 over Tsjekkoslovakia. Den andre semifinalen ble en klassiker med hele ni mål. Franskmennene ledet både 3–1 og 4–2, men tre kjappe mål gjorde at Jugoslavia snudde kampen, og vant 5–4. Tsjekkoslovakia slo de demoraliserte franskmennene 2–0 i bronsefinalen.[trenger referanse]
I finalen tok Jugoslavia ledelsen rett før pause ved Milan Galic. Sovjeterne utlignet noen minutter etter pause ved Slava Metreveli, og etter 90 minutter var stillingen fortsatt 1–1. Det var Sovjetunionen som til slutt gikk til topps takket være en scoring av Viktor Ponedelnik i andre ekstraomgang.[trenger referanse]