„Arányos képviselet” változatai közötti eltérés
[ellenőrzött változat] | [ellenőrzött változat] |
Tartalom törölve Tartalom hozzáadva
a 2 link korr. (magyar forma) |
Link hozzáadása egy könyvforráshoz az ellenőrizhetőségért (20230921sim)) #IABot (v2.0.9.5) (GreenC bot |
||
(6 közbenső módosítás, amit 5 másik szerkesztő végzett, nincs mutatva) | |||
1. sor:
{{Választási rendszerek}}Az '''arányos képviselet''' (angolul: ''proportional representation'', rövidítve: '''PR''') olyan [[választási rendszer]]rel
Az ilyen rendszerek lényege, hogy lehetőleg minden szavazat egyenlően járuljon az eredményhez — nem csak többség. Az arányos képviselet legelterjedtebb formái mind megkövetelik a [[többmandátumos választókerület]]ek alkalmazását, mivel csak egy képviselői helyet arányosan betölteni nem lehet. A legmagasabb arányossági szintet elérő PR-rendszerek általában olyan körzeteket foglalnak magukban, amelyek nagy számú mandátummal rendelkeznek, így lefednek egy egész tartományt vagy országot.<ref name="ideaEsd"
Az arányos rendszerek választási rendszerek legelterjedtebb családjai a ''[[Pártlistás arányos választási rendszer|'''pártlistás arányos rendszerek''']] ('''list-PR''')'', az '''''[[Egyetlen átruházható szavazat|egyéni átruházható szavazat]]''''' ('''STV''') és a [[Vegyes arányos képviseleti rendszer|'''''vegyes arányos választási rendszer''''']] ('''MMP''').<ref name="DouglasHowPrElecWork">{{Cite web |author=Amy |first=Douglas J |title=How Proportional Representation Elections Work |url=http://www.fairvote.org/how_proportional_representation_elections_work |publisher=[[FairVote]] |accessdate=26 October 2017}}</ref>
* A [[Pártlistás arányos választási rendszer|'''pártlistás arányos rendszer'''ben]] ('''party-list proportional''') a politikai pártok jelöltlistákat határoznak meg, a választók pedig egy listára szavaznak. Az egyes listákra leadott szavazatok határozza meg, hogy az azokról ténylegesen hány jelöltet választanak meg. Ha a választók ''n'' %-a támogat egy adott [[Párt|politikai pártot]] vagy jelöltcsoportot kedvencének, akkor ''a mandátumok nagyjából n'' %-a. az adott pártnak vagy jelölteknek.<ref name="ACEpr">{{Cite web |title=Proportional Representation (PR) |url=http://aceproject.org/ace-en/topics/es/esd/esd02/default |publisher=[[ACE Electoral Knowledge Network]] |accessdate=9 April 2014}}</ref> A listák lehetnek „[[Lezárt lista|zártak]] ” vagy „[[Nyílt lista|nyíltak]]”. A zárt listákat a választások előtt határozzák meg, általában a pártvezetők vagy párttagok, de időnként akár szélesebb közösség részt vehet [[előválasztás]]ok révén. A nyílt listák lehetővé teszik a választók számára, hogy a választások során jelezzék az listákon szerelő jelöltek között preferenciájukat is.
* Az [[Egyetlen átruházható szavazat|'''egyéni átruházható szavazat''']] ('''single transferable vote''') – ''egyetlen''/''egyszeri'' át''vihető'' szavazat néven is ismert választók egyéni jelölteket rangsorolhatnak, ahelyett, hogy csak egyetlen „kedvenc” jelöltre szavaznának. A számlálás során, amikor a jelölteket megválasztják vagy kiiktatják, az egyébként [[Elpazarolt szavazat|elveszett]] (beleértve a [[többletszavazat]]) preferencia szerinti sorrendben átadják a választó által alternatívaként
* A [[Vegyes arányos képviseleti rendszer|'''vegyes arányos rendszer''']] ('''mixed-member proportional'''), olyan kétszintű [[vegyes választási rendszer]], amelyben helyi szinten (általában egyéni választókerületekben) általában aránytalan, többségi rendszerrel választják a képviselők egy részét és az arányosságot regionális vagy országos pártlistás kompenzációs mandátumokkal biztosítják. A választóknak általában két
A különböző lakosságszámú többmandátumos körzetek arányosság biztosításához is hasonló [[Arányos formula|formulákat]] használnak, mint amivel a pártlistás mandátumokat szokták megállapítani.
18. sor:
=== Méltányosság ===
[[Fájl:Canada-election-2015.jpg|bélyegkép|924x924px]]
Az arányos képviselet (PR) igyekszik feloldani a (relatív vagy abszolút) [[Többségi demokrácia|többségi]] rendszerek igazságtalanságát, ahol a legnagyobb pártok "tisztességtelen" "mandátumbónuszt" kapnak, a kisebb pártok pedig hátrányos helyzetbe kerülnek, és szinte mindig alulreprezentáltak, és esetenként egyáltalán nem nyernek képviseletet [[Duverger-törvény|(Duverger törvénye]] ).<ref>{{Cite journal|title=Optimal apportionment|url=https://archive.org/details/sim_journal-of-political-economy_2013-06_121_3/page/584|journal=Journal of Political Economy|volume=121|issue=3|pages=584–608|date=2013|first=Y.|author=Koriyama|doi=10.1086/670380}}</ref><ref name="AmyPR">{{Cite web |author=Amy |first=Douglas |title=Proportional Representation Voting Systems |url=http://www.fairvote.org/proportional_representation_voting_systems |work=Fairvote.org |accessdate=25 August 2017 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20210614025313/https://www.fairvote.org/proportional_representation_voting_systems |archivedate=2021-06-14 }}</ref><ref name="Norris">{{Cite web |author=Norris |first=Pippa |title=Choosing Electoral Systems: Proportional, Majoritarian and Mixed Systems |url=http://www.hks.harvard.edu/fs/pnorris/Acrobat/Choosing%20Electoral%20Systems.pdf |publisher=[[Harvard University]] |accessdate=9 April 2014 |year=1997 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20130120040112/http://www.hks.harvard.edu/fs/pnorris/Acrobat/Choosing%20Electoral%20Systems.pdf |archivedate=2013-01-20 }}</ref> Az Egyesült Királyságbeli választásokon egy bejáratott párt a akár csak szavazatok 35%-ával is megszerezheti a többségi irányítást az alsóházban ([[2005-ös általános választás az Egyesült Királyságban|2005-ös parlamenti választás az Egyesült Királyságban]]). Egyes kanadai választásokon parlamenti többséggel bíró kormányokat alakítottak a leadott szavazatok 40%-a alatti támogatással. Ha észvétel aránya 60% alatti, ez lehetővé teszi egy párt számára, hogy többségi kormányt alakítson úgy, hogy a választók mindössze egynegyedét meggyőzi a szavazásról. A [[2005-ös általános választás az Egyesült Királyságban|2005-ös brit választásokon]] például a [[Tony Blair|Tony Blair vezette]] [[Munkáspárt (Egyesült Királyság)|Munkáspárt]] kényelmes parlamenti többséget szerzett a teljes választópolgárok mindössze 21,6%-ának szavazatával.<ref>{{Cite web |author=Colin Rallings |title=The 2005 general election: analysis of the results |url=http://www.electoralcommission.org.uk/__data/assets/pdf_file/0005/167891/UK-Parliament-elections-2005-Electoral-data-Report.pdf |work=Electoral Commission, Research, Electoral data |publisher=[[Electoral Commission (United Kingdom)|Electoral Commission]] |accessdate=29 March 2015 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20171020142823/http://www.electoralcommission.org.uk/__data/assets/pdf_file/0005/167891/UK-Parliament-elections-2005-Electoral-data-Report.pdf |archivedate=20 October 2017}}</ref> Az ilyen eredményeket nyújtó rendszert úgy bírálták, hogy „már nem a „méltányosság”, hanem a polgárok elemi jogainak kérdése”.<ref name="hansard1976">{{Cite web |title=Report of the Hansard Society Commission on Electoral Reform |url=https://books.google.com/books?id=ma0nvgAACAAJ |work=[[Hansard Society]] |date=1976 |author=Commission On Electoral Reform |first=Hansard Society for Parliamentary Government}}</ref> Igaz, bizonyos "arányos" rendszerek magas [[választási küszöb]]öt vagy más, az arányosságot csökkentő jellemzőket azonban nem feltétlenül sokkal igazságosabbak: a [[2002-es törökországi általános választás|2002-es törökországi választáson]] nyílt listás rendszerben, 10%-os küszöb mellett a szavazatok 46%-a veszett kárba.<ref name="ideaEsd"
A többségi rendszerek olyan regionális pártok számára is előnyösek, amelyek sok mandátumot szereznek abban a régióban, ahol erős követőik vannak, de országosan csekély támogatottságuk van. Ezzel szemben olyan pártok, amelyek nemzeti támogatottsága nem koncentrálódik meghatározott körzetekre, mint például a [[Zöldpolitika|Zöldek]], kevés képviseletet kapnak, vagy egyáltalán nem szereznek mandátumot. Példa erre a kanadai [[Bloc Québécois]], amely 52 mandátumot szerzett az [[1993-as kanadai szövetségi választás|1993-as szövetségi választásokon]], mind [[Québec (tartomány)|Québecben]], a nemzeti szavazatok 13,5%-ával, míg a [[Kanadai Progresszív Konzervatív Párt|Progresszív Konzervatívok]] két mandátumra zuhantak össze 16%-os országos arány mellett. Hasonlóképpen, a [[2015-ös brit parlamenti választás]]on a [[Skót Nemzeti Párt]] 56 mandátumot szerzett [[Skócia|Skóciában]], a nemzeti szavazatok 4,7%-os részesedésével, míg az [[Az Egyesült Királyság Függetlenségi Pártja|Egyesült Királyság Függetlenségi Pártja]] 12,6%-kal csak egyetlen mandátumot szerzett.<ref>{{Cite web |title=Election 2015 - BBC News |url=https://www.bbc.com/news/election/2015/results |work=BBC |accessdate=11 May 2015}}</ref>
=== Kisebb pártok képviselethez jutása ===
A többmandátumos választókerületek alkalmazása lehetővé teszi a jelöltek megválasztásának szélesebb körét. Minél több képviselő van kerületenként, és minél alacsonyabb az effektív bejutási küszöb, annál több kisebb párt juthat képviselethez. Van olyan érvelés, miszerint a feltörekvő demokráciákban a kisebbségek törvényhozásba való bevonása elengedhetetlen lehet a társadalmi stabilitás és a demokratikus folyamat megszilárdítása szempontjából.<ref name="ideaEsd"
Az arányos rendszerek kritikusai viszont azt állítják, hogy ez a szélsőséges pártok bejutását hozhatjaa parlamentben, amelyet néha [[Weimari köztársaság|a weimari]] kormány összeomlásának okaként említenek. Nagyon alacsony küszöbök mellett akár nagyon kicsi pártok (vagy akár egy-két képviselő) „királycsinálóként” léphetnek fel,<ref>{{Cite news|author=Ana Nicolaci da Costa|title=New Zealand's ruling party ahead after poll but kingmaker in no rush to decide|url=https://www.reuters.com/article/us-newzealand-election-tally/new-zealands-ruling-party-ahead-after-poll-but-kingmaker-in-no-rush-to-decide-idUSKCN1BY0LZ|work=[[Reuters]]|date=September 23, 2017}}</ref> [[Koalíciós kormány|a koalíciós]] megbeszélések során "váltságdíjat" kérve a nagyobb pártoktól. [[Izrael]] példáját gyakran idézik,<ref name="ideaEsd"
Egy másik kritika az, hogy a többségi rendszerek domináns pártjai, amelyeket gyakran vagy "nagy sátraknak"/"ernyőknek" <ref>{{Cite web |author=Roberts |first=Iain |title=People in broad church parties should think twice before attacking coalitions |url=http://www.libdemvoice.org/people-in-broad-church-parties-should-think-twice-before-attacking-coalitions-20101.html |publisher=[[Liberal Democrat Voice]] |accessdate=29 July 2014 |date=29 June 2010 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20210306023233/https://www.libdemvoice.org/people-in-broad-church-parties-should-think-twice-before-attacking-coalitions-20101.html |archivedate=2021-03-06 }}</ref> is neveznek (és választási szövetségi és koalíciós jelleget is viselnke) az arányos képviselet alatt széttöredezhetnek, amint lehetővé válik jelöltek megválasztása kisebb csoportokból. Példa erre ismét Izrael, Brazília és Olaszország.<ref name="ideaEsd"
Egyes [[Nyílt lista|nyílt listás]] rendszerek, valamint az STV, amely a legjelentősebb olyan arányos endszer, amelyhez nincs szükség politikai pártokra <ref>{{Cite web |author=Amy |first=Douglas J |title=Single Transferable Vote Or Choice Voting |url=http://www.fairvote.org/proportional_representation_voting_systems |publisher=[[FairVote]] |accessdate=9 April 2014 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20210614025313/https://www.fairvote.org/proportional_representation_voting_systems |archivedate=2021-06-14 }}</ref> lehetővé teszik [[Független politikus|független]] jelöltek megválasztását is. Írországban átlagosan körülbelül hat független jelöltet választottak meg ciklusonként.<ref>{{Cite web |title=Electoral Reform Society's evidence to the Joint Committee on the Draft Bill for House of Lords Reform |url=http://www.electoral-reform.org.uk/reforming-the-house-of-lords |publisher=[[Electoral Reform Society]] |date=21 October 2011 |accessdate=10 May 2015}}</ref> Ez olyan helyzethez vezethet, hogy a parlamenti többség kialakításához e független képviselők közül is szüksége lehet a pártoknak támogatásra. Egyes esetekben ezek a függetlenek olyan pozíciókkal is rendelkeznek, amelyek szorosan illeszkednek a kormánypárthoz, és ez aligha számít. A 2016-os választások után megalakult ír kormányban még a kisebbségi kormány kabinetjében is szerepeltek független képviselők. Más esetekben a választási platform teljes mértékben helyi jellegű, és ennek megoldását tűzik ki a támogatás árának.
=== Koalíciók ===
A kisebb pártok megválasztása felveti az egyik fő kifogást az arányos rendszerekkel szemben, miszerint ezek szinte mindig [[koalíciós kormány]]t eredményeznek.<ref name="ideaEsd"
Az arányos rendszerek támogatói előnynek tekintik a koalíciókat, amelyek kompromisszumot kényszerítenek a pártok között, hogy a [[politikai spektrum]] középpontjában koalíciót alkossanak, és így folytonossághoz és stabilitáshoz vezetnek. Az ellenzők azt állítják, hogy sok ügyben nem lehet kompromisszumot kötni. Sok irányelvet nem lehet könnyen elhelyezni a bal-jobb spektrumban (például a környezet). Így háttéralkuk során kerül kialakításra a koalíciós kormány programja, aminek az a következménye, hogy a szavazók nem tudhatják, pontoan milyen programra szavaznak. Másrészt, a koalíciók nem feltétlenül a spektrum közepén jönnek létre, és a kis pártok túlzott befolyást gyakorolhatnak, és csak akkor biztosítanak többséget a koalíciónak, ha kevés szavazó által kedvelt politikát vagy politikákat fogadnak el. A PR rendszerek korlátozzák a választók azon képességét, hogy egy nem kedvező pártot szavazzanak ki a hatalomból.<ref name="forder"
Mindezeket a hátrányokat – állítják a PR-ellenzők – a kétpárti többségi rendszerek elkerülik. A koalíciók ritkák; a két domináns párt szükségszerűen verseng a középpontban a szavazatokért, így a kormányok megbízhatóbban mérsékeltebbek; a kormány megfelelő ellenőrzéséhez szükséges erős ellenállás biztosított; és a kormányok továbbra is érzékenyek a közhangulatra, mert rendszeresen ki lehet szavazni a hatalomból, és ki is szavazzák őket.<ref name="forder">{{Hivatkozás/Könyv |last=Forder |first=James |authorlink=James Forder |title=The case against voting reform |date=2011 |publisher=[[Oneworld Publications]] |location=Oxford |isbn=978-1-85168-825-8}}</ref> Ez azonban nem feltétlenül így van; a kétpártrendszer a „szélsőségek felé sodródását”, a középpont kiüresedését,<ref>{{Cite news|author=Harris|first=Paul|title='America is better than this': paralysis at the top leaves voters desperate for change|url=https://www.theguardian.com/world/2011/nov/20/paralysis-in-us-politics-extremism|accessdate=17 November 2014|work=The Guardian|date=20 November 2011}}</ref> vagy legalábbis azt, hogy az egyik párt szélsőségbe sodródhat.<ref>{{Cite web |author=Krugman |first=Paul |title=Going To Extreme |url=https://krugman.blogs.nytimes.com/2012/05/19/going-to-extreme/ |work=The Conscience of a Liberal, Paul Krugman Blog |publisher=[[The New York Times Co.]] |accessdate=24 Nov 2014 |date=19 May 2012}}</ref> A PR ellenzői azt is állítják, hogy a PR alatt létrejött koalíciós kormányok kevésbé stabilak, és gyakoribbak a választások. Olaszország egy gyakran emlegetett példa, ahol sok kormányzat több különböző koalíciós partnerből áll. Olaszország azonban szokatlan abban, hogy mindkét parlamenti kamara megbuktathatja a kormányt, míg más arányos parlamenteknél vagy csak egy ház van, vagy a két ház közül az egyik a kormányt támogató központi szerv. Az többségi rendszer és az arányos képviselet olaszországi keveréke 1993 óta szintén bonyolult felépítést tesz lehetővé, így Olaszország nem megfelelő jelölt az arányos rendszer stabilitásának mérésére.
=== Választási részvétel ===
A többségi rendszerek általában egypárti többségű kormányzást eredményeznek, mivel általában kevesebb pártot választanak meg nagy számban egyszerű többségi rendszer alatt, mint az arányos képviselet alatt, és az egyszerű többségi szavazás a politikát kétpárti megmérettetésre sűríti. Mi több, egyszerű többségi rendszer alatt viszonylag kevés szavazaton szokott múlni, hogy végül melyik oldal nyeri a választást, ezek pedig a legszorosabb versenyben levő körzetben leadott szavazatok (ezeket a választókerületeket nevezik "[[billegő körzet]]eknek"). A kevésbé egyenletesen megosztott körzetekben a mandátumot jelenleg betöltő jelöltek általában nem kell, hogy tartsanak a politikai hangulat enyhe ingadozásaitól, az ő mandátumaik általában "biztosak". Az Egyesült Királyságban például a választókerületek fele mindig ugyanazt a pártot választotta 1945 óta;<ref name="DMstvPdf"
Arányos rendszer alatt nincsenek [[Szélső ülés|billegő]] körzetek, minden szavazat hozzájárul a jelöltek megválasztásához, így a pártoknak minden körzetben kampányolniuk kell, nem csak azokban, ahol a legerősebb a támogatottságuk, vagy ahol a legtöbb előnyt látják. Ez a tény pedig arra ösztönzi a pártokat, hogy jobban reagáljanak a választókra, „reprezentatívabb” listákat produkálva több nő és kisebbségi jelölt állítása révén.<ref name="Norris"
Mivel a legtöbb szavazatnak van befolyása a mandátumelosztásnál, kevesebb az "[[elpazarolt szavazat]]", így a választók, akik tudatában vannak annak, hogy szavazatuk változást hozhat, nagyobb valószínűséggel tesznek erőfeszítéseket a szavazásra, és kevésbé valószínű, hogy [[Taktikai szavazás|taktikailag]] szavaznak. A többségi választási rendszerrel rendelkező országokhoz képest [[A szavazók részvétele|javul a választási részvétel,]] és a lakosság jobban részt vesz a politikai folyamatokban.<ref name="ideaEsd"
=== Választókerületek manipulációja (gerrymandering) ===
A megközelítőleg egyenlő képviselet biztosítása érdekében a többségi rendszerek az [[egyéni választókerület]]ek határainak meghúzásától függenek, ez a folyamat ki van téve a politikai célú manipulációnak ([[Választókerület-manipuláció|gerrymandering]]). A problémát súlyosbítja, hogy időnként újra meg kell húzni a határokat, hogy alkalmazkodjanak a népességváltozásokhoz. Még az apolitikusan meghúzott határok is akaratlanul is kiválthatják a gerrymandering hatását, ami a természetes eloszlást tükrözi.<ref name="amyRCNV">{{Hivatkozás/Könyv |last=Amy |first=Douglas J |title=Real Choices / New Voices, How Proportional Representation Elections Could Revitalize American Democracy |date=2002 |publisher=[[Columbia University Press]] |isbn=9780231125499}}</ref>
Az arányos rendszerek a többmandátumos körzeteikkel kevésbé hajlamosak erre – kutatások szerint az ötszékes vagy annál nagyobb kerületek immunisak az efféle manipulációra.<ref name="amyRCNV"
A többmandátumos körzetek méretének egyenlősége nem fontos tényező (a mandátumok száma is ennek megfelelően változhat), így a körzeteket különböző méretű történelmi területekhez lehet igazítani, például városokhoz, megyékhez, államokhoz vagy tartományokhoz. A későbbi népességváltozásokat a mandátumok számának egyszerű módosításával lehet kezelni. Például Mollison professzor az Egyesült Királyság STV-re vonatkozó 2010-es tervében az országot 143 körzetre osztotta fel, majd minden egyes körzetnek különböző számú képviselői helyet osztott ki (a jelenlegi összesített 650-nek megfelelően), attól függően, hogy az egyes körzetekben hány szavazó van, bár nagy ingadozással (ötfős körzetei közé tartozik az egyik 327 000, a másik pedig 382 000 szavazóval). Körzeti határai követik a történelmi [[Megye (közigazgatási egység)|megye-]] és [[Önkormányzat (fogalom)|önkormányzati]] határokat, mégis egységesebb képviseletet ért el, mint a Boundary Commission, amely az Egyesült Királyság egyéni választókerületeinek méreteinek kiegyensúlyozásáért felelős testület.<ref name="DMstvPdf"
A vegyes rendszerek ki vannak téve a gerrymanderingnek a helyi üléseknél, amelyek továbbra is az ilyen rendszerek részét képezik. Az olyan vegyes rendszerek, amik arányos elemet is használnak, maguk azonban nem arányosak (lásd: [[Félarányos képviselet|félarányos rendszer]]), mint az [[Árokrendszer (választási rendszerek)|árokrendszer]] esetén nincs kompenzáció a gerrymandering következményeiért. Az vegyes arányos rendszerekben (MMP) a kompenzációs listás helyek használata csökkenti teszi a gerrymandering problémát. Ennek eredményessége azonban e tekintetben a kompenzációs rendszer sajátosságaitól függ (vannak eleve nem arányosságra törekedő kompenzáció rendszerek), így a regionális körzetek méretétől, a listás mandátumok relatív arányától az összesítésben, valamint az esetleges [[Vegyes arányos képviseleti rendszer|összejátszási lehetőségektől.]] A kompenzációs mechanizmusok aláaknázhatóságának ékes példája a [[2014-es magyarországi országgyűlési választás|2014-es magyar országgyűlési választás]], ahol a vezető párt, a [[Fidesz – Magyar Polgári Szövetség|Fidesz]] egyesítette a gerrymanderinget és a csalilistákat, ami 45 százalékos szavazattal kétharmados parlamenti többséget eredményezett.<ref>{{Cite web |author=Scheppele |first=Kim Lane |title=Legal But Not Fair (Hungary) |url=https://krugman.blogs.nytimes.com/2014/04/13/legal-but-not-fair-hungary/ |work=The Conscience of a Liberal, Paul Krugman Blog |publisher=[[The New York Times Co.]] |accessdate=12 July 2014 |date=April 13, 2014}}</ref><ref>{{Cite web |author=Office for Democratic Institutions and Human Rights |title=Hungary, Parliamentary Elections, 6 April 2014: Final Report |url=http://www.osce.org/odihr/elections/hungary/121098 |work=[[OSCE]] |date=11 July 2014}}</ref> Ez azt szemlélteti, hogy a [[Vegyes választási rendszer|vegyes rendszerek]] bizonyos megvalósításai (ha nem kompenzálóak vagy nem kellően kompenzálóak) hogyan hozhatnak mérsékelten arányos eredményeket, hasonlóan az árokrendszerhez.
=== Kapcsolat az képviselt és a képviselő között ===
Általánosan elfogadott, hogy [[Egyszerű többségi szavazás|az egyszerű többségi]] választási rendszereinek vagy az abszolút többségi választási rendszereknek, mint például az [[Azonnali lefutású szavazás|alternatív szavazás]], a földrajzi kapcsolat jelentős a képviselők és választóik között.<ref name="ideaEsd"
Érdekes eset történt Hollandiában, amikor az 1994-es választásokon a hirtelen egy idősek pártja, a General Elderly Alliance hat mandátumot szerzett. A többi párt előtte nem figyelt rá, de ez a sikert tudatosította őket. A következő választással az Idősek Pártja megszűnt, mert a bevett pártok elkezdtek hallgatni az idősekre. Mára az idősebbeknek szóló párt, az [[50PLUS]] szilárdan megállja a helyét Hollandiában. Ez példának tekinthető arra, hogy a földrajz önmagában nem lehet elég jó ok arra, hogy csak erre építsék a szavazási rendszer, és hanyagolják a szavazó népesség minden más dimenzióját. Bizonyos értelemben a körzetekben történő szavazás egy adott földrajzi területre korlátozza a választókat. Az arányos szavazás az összes szavazás pontos eredményt követi.<ref>{{Cite web |url=https://www.parlement.com/id/vh8lnhrp1x0a/evenredige_vertegenwoordiging (Dutch) |title=Evenredige vertegenwoordiging |work=www.parlement.com |language=nl |accessdate=2020-01-28}}</ref>
62. sor:
=== Választókerületek nagyságrendje ===
Az akadémikusok egyetértenek abban, hogy az arányosságot leginkább a választókerület [[választókerület|nagysága]], a körzetből megválasztott képviselők száma befolyásolja. Az arányosság a nagyságrend növekedésével javul.<ref name="ideaEsd"
Az egyik véglet, a [[Chile|Chilében]] 1989 és 2013 között alkalmazott [[Binomiális szavazás|binomiális választási rendszer]]<ref>{{Cite news|url=https://www.economist.com/news/americas/21643216-new-voting-system-should-liven-up-politics-tie-breaker|title=Electoral reform in Chile: Tie breaker|work=The Economist|date=14 February 2015|accessdate=11 April 2018}}</ref> egy névlegesen arányos nyílt listás rendszer, kétmandátumos körzeteket tartalmaz. Mivel ez a rendszer várhatóan a legtöbb kerületben a két legnagyon politikai blokk egy-egy jelöltjének megválasztását eredményezi, általában nem tekintik arányosnak.<ref name="ideaEsd"
A másik véglet, ahol a körzet az egész országot átfogja (és alacsony választási küszöb mellett a politikai pártok igen arányos képviselete lehetségek), a pártok több kisebbségi és női jelölt jelölésével (listára állításával) vonzerejüket szélesítik.<ref name="ideaEsd"
Az STV 1921-es írországi bevezetése után a körzetek nagysága lassan csökkent, ahogy egyre több hárommandátumos választókerületet határoztak meg, ami a domináns [[Fianna Fáil]] javára vált, egészen 1979-ig, amikor a tendenciát megfordítva független határbizottság jött létre.<ref name="laver">{{Cite web |author=Laver |first=Michael |title=A new electoral system for Ireland? |url=http://www.tcd.ie/policy-institute/assets/pdf/BP2_Laver_Electoral_System.pdf |publisher=The Policy Institute, [[Trinity College (Dublin)]] |year=1998}}</ref> 2010-ben a parlament alkotmányügyi bizottsága minimum négyes nagyságrendet javasolt.<ref>{{Cite web |title=Joint Committee on the Constitution |url=http://www.oireachtas.ie/viewdoc.asp?fn=/documents/Committees30thDail/J-Constitution/Report_2008/20100722.pdf |publisher=Houses of the [[Oireachtas]] |date=July 2010}}</ref> Mindazonáltal a viszonylag alacsony nagyságrend ellenére Írország általában véve nagyon arányos eredményeket ért el.<ref name="ideaEsd"
A FairVote STV-tervében az [[Az Amerikai Egyesült Államok Képviselőháza|Egyesült Államok Képviselőháza számára]] három-öt tagú szuperkörzeteket javasolnak.<ref>{{Cite web |title=National projections |url=http://www.fairvote.org/assets/UnitedStates2014.pdf |work=Monopoly Politics 2014 and the Fair Voting Solution |publisher=[[FairVote]] |accessdate=9 July 2014 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20150924010019/http://www.fairvote.org/assets/UnitedStates2014.pdf |archivedate=2015-09-24 }}</ref>
Mollison professzornak az Egyesült Királyságban alkalmazandó STV tervében többnyire négy- és öttagú körzeteket használnak, három és hat székhelyű körzetet használnak, ha szükséges, hogy illeszkedjenek a meglévő határokhoz, és még két- és egytagú körzeteket is alkalmaznak, ahol a földrajzi helyzet úgy kívánja.<ref name="DMstvPdf"
=== Választási küszöb ===
A [[választási küszöb]] a mandátum elnyeréséhez szükséges minimális szavazatarány. Minél alacsonyabb a küszöb, annál nagyobb arányban járulnak hozzá a képviselők megválasztásához a szavazatok, és annál kisebb az elveszett szavazatok aránya.<ref name="ideaEsd"
Minden választási rendszernek vannak küszöbei, vagy formálisan meghatározottak, vagy a választás paramétereinek matematikai következményeként.<ref name="ideaEsd"
A formális küszöb általában megköveteli, hogy a pártok a szavazatok bizonyos százalékát megszerezzék ahhoz, hogy mandátumot szerezzenek a pártlistákról. Németországban és Új-Zélandon (
Az STV választásokon az első preferenciás szavazatok között a kvóta (pl. szavazatok/(mandátumok+1)) megszerzése biztosítja a választást. Azonban azok a jelöltek, akik elég második (és harmadik, stb.) preferenciálist magukénak tudhatnak is reménykedhetnek abban, hogy az akár bejutnak akár az első preferencia szavazatok között a kvótának csak felével is. Így egy hatfős körzetben az elsőbbségi szavazatok 7,14%-a lenne az effektív küszöb (100/(6+1)/2).<ref name="DMstvPdf"
=== A pártok mérete ===
A pártnagyság az egy körzetben egy pártból megválasztott jelöltek száma. A pártok nagyságrendjének növekedésével valószínűbb, hogy arra ösztönzi a pártokat, hogy nőket és kisebbségi jelölteket is állítsanak a választásra.<ref>{{Cite web |title=Party Magnitude and Candidate Selection |url=http://aceproject.org/ace-en/topics/pc/pcc/pcc04/pcc04b |publisher=[[ACE Electoral Knowledge Network]]}}</ref>
Az STV-ben azonban a túl sok jelölt állítása kontraproduktív lehet, megosztva az első preferenciás szavazatokat, és lehetővé teszi a jelöltek kiesését, mielőtt más kieső jelöltek szavazatait megkapnák. A 2007-es skót helyhatósági választások egyik egyházközségében erre találtak példát, ahol a [[Munkáspárt (Egyesült Királyság)|Munkáspárt]] három jelöltet állítva csak egy mandátumot szerzett, míg esetleg kettőt is nyerhettek volna.<ref name="DMstvPdf"
=== Elnöki rendszerekben ===
Az [[elnöki rendszer]]ben az elnököt a parlamenttől függetlenül választják meg. Következésképpen lehetséges egy [[Megosztott kormányzás|kohabitáció,]] amikor a parlament és az elnök ellentétes nézeteket vall, és egyensúlyba kívánja hozni egymás befolyását. Az arányos rendszer azonban sok kisebb párt koalícióinak kormányzását részesíti előnyben, amelyek kompromisszumos és tárgyalási témákat igényelnek.
Ez a kérdés nem fordul elő [[parlamentáris rendszer]]ben, ahol a miniszterelnököt közvetetten, azaz parlamenten keresztül választják meg. Következésképpen a kohabitáció áll elő. Még ha a politikai nézetek idővel változnak is, és a miniszterelnök elveszíti a parlamenti támogatást, ez [[Bizalmatlansági indítvány|bizalmatlansági indítvánnyal]] helyettesíthető. Valójában mindkét intézkedés lehetetlenné teszi a [[Megosztott kormányzás|megosztott kormány]] létrehozását.
127. sor:
=== Egyetlen átruházható szavazat ===
Az egyetlen (vagy egyéni) átruházható szavazat (STV), amelyet néha rangsorolásos választási szavazásnak is neveznek,<ref name="fairVoteFairRep">{{Cite web |title=Fair Voting/Proportional Representation |url=http://www.fairvote.org/reforms/fair-representation-voting/ |publisher=[[FairVote]] |accessdate=9 April 2014 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20151208110830/http://www.fairvote.org/reforms/fair-representation-voting/ |archivedate=2015-12-08 }}</ref><ref name="amyHist">{{Cite web |author=Amy |first=Douglas J |title=A Brief History of Proportional Representation in the United States |url=http://archive.fairvote.org/?page=647 |publisher=[[FairVote]] |accessdate=16 October 2015}}</ref> egy [[Preferenciális szavazás|rangsorolt rendszer]]: a választók preferencia szerint rangsorolják a jelölteket. A választókerületek általában három-hét képviselőt választanak. A számlálás ciklikus, a jelöltek megválasztásával vagy kizárásával, valamint a szavazatok átadásával mindaddig, amíg az összes mandátum be nem töltődik. Azt a jelöltet választják meg, aki eléri a [[Csökkenő kvóta|kvótát]], vagyis azt a minimális szavazatot, amely garantálja mandátumot. A jelölt többletszavazatait (a kvótán felülieket) a szavazók preferenciája szerint értékük töredékéért adják át más jelölteknek. Ha egyetlen jelölt sem éri el a kvótát, a legkevesebb szavazatot kapott jelölt kiesik, a szavazatok teljes értékben átkerülnek a következő preferenciájába, és a számlálás folytatódik. Számos módszer létezik a szavazatok átadására. Egyes korai, manuális módszerek a többletszavazatokat véletlenszerűen kiválasztott minta alapján vitték át, vagy a többletnek csak egy részét, más újabb módszerek az összes szavazatot értékük töredékéért (a többlet osztva a jelölt eredményével) adták át, de szükség lehet számítógép használatára. Előfordulhat, hogy egyes módszerek nem pontosan ugyanazt az eredményt adják a számlálás megismétlésekor. A már megválasztott vagy kiesett jelölteknek történő áthelyezések kezelésének különböző módjai is vannak, ezekhez is szükség lehet számítógépre.<ref name="tidemanSTV">{{Cite journal|author=Tideman|first=Nicolaus|authorlink=Nicolaus Tideman|date=1995|title=The Single Transferable Vote|journal=Journal of Economic Perspectives|volume=9|issue=1|doi=10.1257/jep.9.1.27|pages=27–38|url=http://www.aeaweb.org/articles.php?doi=10.1257/jep.9.1.27}}</ref><ref>{{Cite journal|author=O’Neill|first=Jeffrey C.|date=July 2006|title=Comments on the STV Rules Proposed by British Columbia|journal=Voting Matters|issue=22|url=http://www.votingmatters.org.uk/ISSUE22/INDEX.HTM|accessdate=10 August 2013}}</ref>
Valójában a módszer egyforma méretű választói csoportokat hoz létre, amelyek tükrözik a választók sokszínűségét, és mindegyik csoportnak van egy képviselője, akire a csoport szavazott. A választók mintegy 90%-ának van olyan képviselője, akit elsőként preferált. A választók tetszőleges szempontok alapján választhatnak jelölteket, az arányosság implicit.<ref name="DMstvPdf"
=== Vegyes rendszerek ===
Léteznek olyan [[Vegyes választási rendszer|vegyes választási rendszerek,]] amelyek többségi rendszert és arányos képletet <ref name="ACEMixSys">{{Cite web |author=ACE Project Electoral Knowledge Network |title=Mixed Systems |url=https://aceproject.org/ace-en/topics/es/esd/esd03/default |accessdate=29 June 2016}}</ref> kombinálnak, vagy az arányos komponenst használják a többség/többség összetevő által okozott aránytalanság kompenzálására.<ref name="BochslerTerritory">{{Hivatkozás/Könyv |last=Bochsler |first=Daniel |title=Territory and Electoral Rules in Post-Communist Democracies |date=May 13, 2010 |publisher=Palgrave Macmillan |isbn=9780230281424 |chapter=Chapter 5, How Party Systems Develop in Mixed Electoral Systems |chapterurl=https://books.google.com/books?id=qkCBDAAAQBAJ}}</ref>
A legjelentősebb vegyes kompenzációs rendszer a '''[[vegyes arányos képviseleti rendszer]]''' (MMP). Egyesíti az egykörzeti szavazást, általában az [[Egyszerű többségi szavazás|első helyen végzett]] szavazást, a kompenzáló regionális vagy országos pártlistás szavazattal. Tegyük fel például, hogy egy párt 10 egyéni választókerületben mandátumot relatív többségi rendszerben, de összesen 15 mandátumra van szüksége ahhoz, hogy megszerezze a választott testület arányos részét. Egy teljesen arányos vegyes kompenzációs rendszer 5 kompenzációs (PR) mandátummal járna ennek a pártnak, 10-ről 15-re emelve a párt mandátumát. Az MMP képes arányos vagy mérsékelten arányos választási eredményeket produkálni, számos tényezőtől függően, például az FPTP-helyek és a PR-helyek arányától, a [[Kinyúló ülés|többletmandátumok]] pótlására szolgáló extra kompenzációs helyek meglététől vagy hiányától és a választási küszöböktől.<ref name="IfesElecSys">{{Cite web |title=Electoral Systems and the Delimitation of Constituencies |url=http://www.ifes.org/publications/electoral-systems-and-delimitation-constituencies |date=2 Jul 2009 |publisher=[[International Foundation for Electoral Systems]]}}</ref><ref name="MoserMixedElec">{{Cite journal|title=Mixed electoral systems and electoral system effects: controlled comparison and cross-national analysis|url=https://archive.org/details/sim_electoral-studies_2004-12_23_4/page/575|date=December 2004|volume=23|issue=4|pages=575–599|author=Moser|first=Robert G.|doi=10.1016/S0261-3794(03)00056-8|journal=Electoral Studies}}</ref><ref name="MassicotteMixedElecSys">{{Cite journal|title=Mixed electoral systems: a conceptual and empirical survey|url=https://archive.org/details/sim_electoral-studies_1999-09_18_3/page/341|date=September 1999|volume=18|issue=3|pages=341–366|author=Massicotte|first=Louis|doi=10.1016/S0261-3794(98)00063-8|journal=Electoral Studies}}</ref> A német [[Bundestag]] számára találták ki a második világháború után, és átterjedt [[Lesotho|Lesotho-ra]], [[Bolívia|Bolíviára]] és [[Új-Zéland]]ra . A rendszert a [[Wales Parlamentje|walesi]] és [[Skót Közgyűlés|skót]] választásokon is használják, ahol kiegészítő tagrendszernek (additional member system) nevezik.<ref name="DouglasHowPrElecWork"
A választóknak általában két szavazata van, egy helyi képviselőjelöltre, egy pedig a pártlistára. A listás szavazás általában meghatározza, hogy az egyes pártok hány mandátumot kapnak a parlamentben. A körzeti győztesek megállapítása után minden pártlistáról annyi jelöltet választanak, hogy a pártok összesített listás szavazatának megfelelően minden pártot „feltöltsenek” az őt megillető összes parlamenti mandátumra. A listás mandátumok felosztása előtt a küszöböt el nem érő pártok összes listás szavazatát el kell vetni. Ha a kieső pártok így veszítenek mandátumot, akkor a küszöböt elérő pártok mandátumszáma javul. Ezenkívül a független jelöltek által közvetlenül megszerzett mandátumokat levonják a listás helyek elosztásához használt parlamenti összesítésből.<ref>{{Cite web |title=MMP Voting System |url=http://www.elections.org.nz/voting-system/mmp-voting-system |publisher=[[Electoral Commission (New Zealand)|Electoral Commission New Zealand]] |accessdate=10 Aug 2014 |date=2011}}</ref>
152. sor:
Az egyik módszert '''[[iteratív arányos illesztés]]nek''' (IPF) nevezik. [[Michel Balinski]] matematikus javasolta választásra 1989-ben, és először [[Zürich]] városa használta a 2006. februári tanácsi választásokon, módosított formában, az úgynevezett "új zürichi felosztás" ( ''Neue Zürcher Zuteilungsverfahren'' ). Zürichnek módosítania kellett a pártlistás PR-rendszerét, miután a [[Svájc|svájci szövetségi bíróság]] kimondta, hogy a legkisebb egyházközségek a sok éven át tartó népességváltozások következtében alkotmányellenesen hátrányos helyzetbe hozták a kisebb politikai pártokat. A biproporcionális felosztással a nyílt pártlisták használata nem változott, de a nyertes jelöltek meghatározásának módja igen. Az egyes pártoknak járó mandátumarányt a teljes városi szavazatuk alapján számítják ki, majd ezekhez az arányokhoz igazítják a kerületi győzteseket. Ez azt jelenti, hogy egyes jelöltektől, akik egyébként sikeresek lettek volna, megtagadhatják a mandátumot az eredetileg sikertelen jelöltek javára, hogy javítsák pártjaik relatív arányait. Ezt a sajátosságot a zürichi választók elfogadják, mert az így létrejövő városi tanács arányos, és a körzet nagyságától függetlenül minden szavazat egyenlő súlyú. A rendszert azóta más svájci városok és [[Svájc kantonjainak listája|kantonok]] is átvették.<ref name="pukZna">{{Cite journal|author=Pukelsheim|first=Friedrich|date=September 2009|title=Zurich's New Apportionment|journal=German Research|volume=31|issue=2|pages=10–12|doi=10.1002/germ.200990024|url=http://www.uni-augsburg.de/pukelsheim/2008e-en.pdf|accessdate=10 August 2014}}</ref><ref name="balinskiFMV">{{Cite journal|author=Balinski|first=Michel|authorlink=Michel Balinski|date=February 2008|title=Fair Majority Voting (or How to Eliminate Gerrymandering)|journal=The American Mathematical Monthly|volume=115|issue=2|pages=97–113|doi=10.1080/00029890.2008.11920503|url=http://www.maa.org/programs/maa-awards/writing-awards/fair-majority-voting-or-how-to-eliminate-gerrymandering|accessdate=10 August 2014}}</ref>
Balinski egy másik változatot javasolt, a '''[[Biproporcionális mandátumelosztás|tisztességes többségi szavazást]]''' (FMV) az egygyőztes többségi választási rendszerek, különösen az [[Az Amerikai Egyesült Államok Képviselőháza|Egyesült Államok Képviselőházánál]] használt rendszer felváltására. Az FMV úgy vezeti be az arányosságot, hogy nem változtat a szavazás módján, a mandátumok számán vagy a – esetleg gerrymandered – kerület határait. [[Az Amerikai Egyesült Államok államai|A mandátumokat állami]] szinten arányosan osztanák el a pártok között.<ref name="balinskiFMV"
=== Egyéb arányos rendszerek ===
168. sor:
==== Asset voting ====
Az ''asset voting'' rendszerében <ref name="smithMultisurv"
==== Értékelő arányos reprezentáció (EPR) ====
190. sor:
[[Catherine Helen Spence|Ausztráliában Catherine Helen Spence]] politikai aktivista az STV rajongója és a téma szerzője lett. Befolyása és Andrew Inglis Clark tasmán politikus erőfeszítései révén Tasmania a rendszer korai úttörőjévé vált, 1896-ban megválasztotta az a világ első STV-n keresztül választott törvényhozóit, mielőtt Ausztráliához csatlakozott volna szövetségi államként.<ref>Newman, Hare-Clark in Tasmania, p. 7-10</ref>
A pártlistás arányos képviseleti rendszert 1878-ban [[Victor D'Hondt]] dolgozta ki és írt le Belgiumban, amely az első ország lett, amely 1900-ban nemzeti parlamentjében elfogadta a listás PR-t. A D'Hondt-féle helykiosztási módszer, a [[D’Hondt-módszer|D'Hondt-módszer]] még mindig széles körben használatos. Néhány svájci kanton (1890-től Ticinóval kezdődően) már Belgium előtt is alkalmazta a rendszert. Az utópisztikus szocialista Victor Keepant hasonló rendszert dolgozott ki egy 1892-es könyvében. Sok európai ország hasonló rendszert alkalmazott az első világháború alatt vagy azt követően. A pártlistás arányos rendszer kedveltté vált [[A kontinens|a kontinensen,]] mert a választási listák használata, a [[Pártlistás blokkszavazás|scrutin de list]] már elterjedt volt. Ezzel szemben az angol nyelvterületen általában az STV-t prefereálták, mert inkább volt hagyománya az egyéni jellegű választásoknak.<ref name="humphreys"
Az Egyesült Királyságban az 1917-es ''Speaker 's Conference'' minden többszéki westminsteri választókerületben javasolta az STV-t, de csak az [[egyetemi választókerületek]]re alkalmazták, 1918-tól 1950-ig, amikor is ezeket a választókerületeket eltörölték. Írországban az STV-t 1918-ban használták [[Dublini Egyetem|a Dublini Egyetem]] választókerületében, és 1921-ben bevezették be a devolvált képviseleti választásokra.
Az STV-t jelenleg a parlament két alsóháza, Írország 1922-es [[Ír Szabadállam|függetlensége óta (Ír Szabad Államként]] <ref name="ideaGallagher"
Használják az észak-ír országgyűlésben, valamint az európai és helyi hatóságoknál, a skót helyi hatóságoknál, egyes új-zélandi és ausztrál hatóságoknál,<ref name="ersSTV"
A PR-t a világ 33 legerősebb, legalább kétmilliós lakosságú demokráciájának többsége használja; csak hat használ
== Ösztönzők a választási rendszer kiválasztásához ==
A választási rendszer megváltoztatásához a hivatalban levú törvényhozók többségének egyetértése szükséges, akiket a hivatalban lévő választási rendszer alapján választottak meg. Ezért érdekes kérdés, hogy a jelenlegi jogalkotókat milyen módon lehet ösztönözni, hogy támogassanak egy új választási rendszert, különösen egy arányos rendszert.
Sok politológus azzal érvel, hogy a PR-t a jobboldali pártok a választójog bővülése, a demokratizálódás és a munkáspártok térnyerése közepette túlélési stratégiaként fogadták el. Stein Rokkan egy 1970-es tanulmány szerint a jobboldali pártok úgy döntöttek, hogy a PR-t alkalmazzák, hogy túléljenek egymással versengő pártként olyan helyzetekben, amikor a jobboldali pártok nem voltak elég egységesek ahhoz, hogy többségi rendszerben létezzenek.<ref>{{Hivatkozás/Könyv |last=Rokkan |first=Stein |title=Citizens, elections, parties: approaches to the comparative study of the processes of development |url=https://archive.org/details/citizenselection0000rokk |date=1970 |publisher=McKay |language=en}}</ref> Ezt az érvelést Carles Boix formalizálta és támogatta egy 1999-es tanulmányában.<ref>{{Cite journal|author=Boix|first=Carles|date=1999|title=Setting the Rules of the Game: The Choice of Electoral Systems in Advanced Democracies|url=https://archive.org/details/sim_american-political-science-review_1999-09_93_3/page/609|journal=The American Political Science Review|volume=93|issue=3|pages=609–624|doi=10.2307/2585577|issn=0003-0554}}</ref> Amel Ahmed megjegyzi, hogy a PR elfogadása előtt sok választási rendszer többségi szabályon alapult, és ezek a rendszerek a jobboldali pártok felszámolását kockáztatták azokon a területeken, ahol a munkásosztály nagy létszámú volt. Ezért azt állítja, hogy a jobboldali pártok a PR-t fogadták el, hogy biztosítsák, hogy a választójog bővülése közepette erős politikai erőként fennmaradjanak.<ref>{{Hivatkozás/Könyv |last=Ahmed |first=Amel |title=Democracy and the Politics of Electoral System Choice: Engineering Electoral Dominance |url=http://ebooks.cambridge.org/ref/id/CBO9781139382137 |date=2012 |publisher=Cambridge University Press |location=Cambridge |isbn=9781139382137 |doi=10.1017/cbo9781139382137 }}{{Halott link|url=http://ebooks.cambridge.org/ref/id/CBO9781139382137 |date=2022-11 }}</ref>
Ezzel szemben más tudósok azzal érvelnek, hogy a PR elfogadását a baloldali pártok azon követelése is okozhatta hogy biztosítsák a lábukat a politikában, valamint egy konszenzusos rendszer ösztönzése, amely segíti a baloldalt preferált gazdaságpolitikájának megvalósításában.<ref>{{Cite journal|author=Cusack|first=Thomas R.|date=2007|title=Economic Interests and the Origins of Electoral Systems|journal=The American Political Science Review|volume=101|issue=3|pages=373–391|issn=0003-0554|doi=10.1017/S0003055407070384}}</ref>
454. sor:
|-
|Sweden
|Kétszintű pártlistás arányos rendszer, 4% nemzeti küszöb, 12%
|-
|Switzerland
|