Rudolf Valdec
Rudolf Valdec (Krapina, 8. ožujka 1872. – Zagreb, 1. veljače 1929.[1]), hrvatski kipar.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/98/Alojz_Bastl-_Trgova%C4%8Dko_-_obrtni_muzej_%28Etnografski_muzej%29.jpg/220px-Alojz_Bastl-_Trgova%C4%8Dko_-_obrtni_muzej_%28Etnografski_muzej%29.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/ce/Rudolf_Valdec.jpg/220px-Rudolf_Valdec.jpg)
Životopis
urediUčio je na Obrtničkoj školi u Zagrebu te potom od 1897. studira na akademijama u Beču i Münchenu. Radio je kod A. Kühnea u Beču i kod S. Eberlea u Münchenu. Zbog studija kraće je boravio u Italiji, Rusiji, Njemačkoj i Francuskoj. Po povratku u Zagreb otvara vlastiti atelje u Bosanskoj ulici u Zagrebu, gdje je radio do svoje smrti. Bio je profesor dekorativnog kiparstva i anatomije na Akademiji za umjetnost i obrt u Zagrebu (1908–1929). Bio je član Jugoslavnske akademije znanosti i umjetnosti.[1]
Među njegove poznate učenike ubraja se Joza Turkalj.[2]
Na prekretnici stoljeća kad se formira krug zagrebačkih likovnih umjetnika Rudolf Valdec je s Robertom Frangešom predstavnik i začetnik modernoga hrvatskog kiparstva.
Pod utjecajem bečke secesije radi u ranijoj fazi alegorijsko-tematsku plastiku (Ljubav, sestra smrti; Sputani genij; Marija Magdalena; Memento mori). Sklonost podrobnoj obradbi pojedinosti i vjernoj reprodukciji viđenoga ostvario je u mnogobrojnim realističnim poprsjima. Glavne radove dao je u velikom broju portreta, modeliranih rukom iskusnoga majstora usmjerenoga na realističku karakterizaciju (Strossmayer, F. Rački, V. Jagić, I. Kršnjavi, I. Mažuranić, I. Trnski, i dr.). Izveo je javne i nadgrobne spomenike I. Kukuljevića, F. Račkoga i S. Miletića (Zagreb), S.S. Kranjčevića (Sarajevo), D. Obradovića (Beograd), V. Jagića (Varaždin), F. Livadića (Samobor). Njegovi dekorativni plastični radovi nalaze se na bivšoj Nacionalnoj i sveučilišnoj knjižnici, Umjetničkome paviljonu, zagrebačkom groblju Mirogoj te drugim javnim ustanovama u Zagrebu.
Izvori
uredi- ↑ a b Perić, Ivo: Hrvatska u monarhističkoj Jugoslaviji, Kronika važnijih zbivanja, Dom i svijet: Zagreb, 2006., ISBN 953-238-001-9, str. 161.
- ↑ Galerija Laval Nugent Arhivirana inačica izvorne stranice od 6. lipnja 2014. (Wayback Machine) Turkalj, Joza (1890. – 1943.)