הבחירות הכלליות בבריטניה 1950
מראה
| |||||||||||
הבחירות הכלליות בבריטניה 1950 | |||||||||||
23 בפברואר 1950 | |||||||||||
שיעור ההצבעה | 83.9% | ||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() |
![]() | ||||||||||
מועמד | קלמנט אטלי | וינסטון צ'רצ'יל | |||||||||
מפלגה | הלייבור | המפלגה השמרנית | |||||||||
מספר הקולות | 13,226,176 | 12,494,404 | |||||||||
מספר המושבים | 315 | 298 | |||||||||
שינוי במושבים | ![]() |
![]() | |||||||||
אחוזים | 46.1% | 43.4% | |||||||||
שינוי באחוזים | ![]() |
![]() | |||||||||
הזוכה: קלמנט אטלי |
הבחירות הכלליות בבריטניה ב-1950 נערכו ב-23 בפברואר 1950. אלו היו הבחירות הראשונות בתולדות הממלכה המאוחדת שהתקיימו לאחר כהונה מלאה של ממשלת הלייבור בהנהגת קלמנט אטלי. מפלגת הלייבור בהנהגת אטלי אמנם קיבלה כ-1.2 מיליון קולות יותר מאשר קיבלה בבחירות 1945, אך הפסידה כעשרות מושבים בבית הנבחרים הבריטי. המפלגה השמרנית בהנהגת וינסטון צ'רצ'יל גדלה באופן משמעותי בבחירות אלו.
הבחירות ב-1950 היו הבחירות הראשונות שסוקרו בטלוויזיה. בבחירות אלו התקיימו גם כ-170 שינויים במחוזות הבחירה ברחבי הממלכה.
בסופו של דבר, מפלגת הלייבור הצליחה להקים ממשלה צרה של כ-315 מושבים מתוך כ-625 חברי פרלמנט. חברי פרלמנט בולטים שנבחרו לראשונה בבחירות אלו הם איאן מקלאוד ואדוארד הית'
תוצאות
[עריכת קוד מקור | עריכה]אחוז ההצבעה עמד על כ-83.9%. בסך הכל הצביעו כ-28,771,124 אזרחים
מועמדים | קולות | |||||
---|---|---|---|---|---|---|
מפלגה | מועמדים | נבחרו | שינוי | % מכלל המושבים | קולות | % מכלל הקולות |
מפלגת הלייבור | 617 | 315 | 78- | 50.4 | 13,266,176 | 46.1 |
המפלגה השמרנית | 495 | 298 | 90+ | 47.7 | 12,492,404 | 43.4 |
המפלגה הליברלית | 475 | 6 | -3 | 1.4 | 2,621,487 | 9.1 |
המפלגה הקומוניסטית | 100 | 0 | -2- | 0 | 91,765 | 0.3 |
מפלגת הלייבור האירית | 2 | 0 | 0 | 0 | 52,715 | 0.2 |
שין פיין | 2 | 0 | 0 | 0 | 23,362 | 0.1 |
פלייד קמרי | 7 | 0 | 0 | 0 | 17,580 | 0.1 |
המפלגה הלאומית הסקוטית | 3 | 0 | 0 | 0 | 9,708 | 0.0 |
מפלגת הלייבור העצמאית | 4 | 0 | 4- | 0 | 4,112 | 0.0 |
אחרים | 39 | 0 | 3- | 0 | 190,000 | 0.66% |
![]() | |
---|---|
|