שדה (חקלאות)
מראה
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/af/Pola_pod_Ma%C5%82oszycami%2C_wojew%C3%B3dztwo_%C5%9Bwi%C4%99tokrzyskie%2C_20220513_1534_5810.jpg/300px-Pola_pod_Ma%C5%82oszycami%2C_wojew%C3%B3dztwo_%C5%9Bwi%C4%99tokrzyskie%2C_20220513_1534_5810.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e2/Field_Hulah_Valley.jpg/230px-Field_Hulah_Valley.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/64/%D0%A1%D1%8B%D1%87%D0%BA%D0%BE%D0%B2_%D0%A1%D1%82%D1%80%D0%B0%D0%B4%D0%B0.jpg/230px-%D0%A1%D1%8B%D1%87%D0%BA%D0%BE%D0%B2_%D0%A1%D1%82%D1%80%D0%B0%D0%B4%D0%B0.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6d/CLAAS_LEXION_740_.jpg/230px-CLAAS_LEXION_740_.jpg)
שדה הוא שטח קרקע המשמש לגידולים חקלאיים נמוכים שאינם עצים. נהוג להבחין בין שני סוגים עיקריים: שדה בעל, ושדה שלחין. מִקְשָׁה הוא שדה בו מגדלים דלועיים כמו אבטיחים, מלונים, קישואים או מלפפונים.
בתקופת הקיץ מבשילים יבולי השדה, בעיקר הדגנים[1]. תהליך ניתוק היבול מהאדמה מכונה קציר. את התבואה מאחסנים במהלך הקציר במבנה בשטח השדה או סמוך אליו הנקרא אסם. לאחר עונת הקציר, מובילים את היבול מהשדה לעיבוד נוסף או לשימוש מיידי, תהליך המכונה אסיף.
המילה 'שדה' בשפה העברית יכולה להתקיים הן בצורת זכר והן בצורת נקבה[2].
השדה ביהדות
[עריכת קוד מקור | עריכה]על פי ההלכה בעלי השדות בארץ ישראל מחויבים במתנות עניים. כלומר, עליהם להשאיר חלק מהיבול לעניים, לאלמנות, ליתומים ולגרים[1].
המתנות לעניים כוללות[1]:
- לקט – השיבולים הנופלות לארץ בזמן הקצירה (ספר ויקרא, פרק י"ט, פסוק ט').
- שכחה – עומר שנשכח בשדה (ספר דברים, פרק כ"ד, פסוק י"ט).
- פאה – התבואה בשולי השדה (ספר ויקרא, פרק י"ט, פסוק ט').
ראו גם
[עריכת קוד מקור | עריכה]- חקלאות
- חווה חקלאית
- גידולי שדה (גד"ש)
- מטע
- חקלאות אורגנית
קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]הערות שוליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ^ 1 2 3 יואב בן-דב, אילנה שמיר וזהבה כנען (2004). אביב חדש: האנציקלופדיה הישראלית לנוער. הוצאת אנציקלופדיה אביב בע"מ.
- ^ גם זכר גם נקבה באתר "השפה העברית"