צלע
צֵלַע או צֶלַע
עריכהניתוח דקדוקי | |
---|---|
כתיב מלא | צלע |
הגייה* | tsela |
חלק דיבר | שם־עצם |
מין | נקבה |
שורש | צ־ל־ע |
דרך תצורה | משקל קֵטֶל משקל קֶטֶל |
נטיות | ר׳ צְלָעֹות; צֶלַע־, ר׳ צַלְעֹות־; כ׳ צַלְעֹו |
- לשון המקרא בסיפור בריאת אדם וחוה – האיבר ממנו נבראת האישה, נקבת האדם.
- (אנטומיה) אחת העצמות הארוכות והמעוקלות, ששנים עשר זוגות שלהן מרכיבות את עיקר בית החזה. ותפקידן להגן על הריאות, הלב וכלי הדם הגדולים.
- ”הֶמְסֵס וּבֵית הַכּוֹסוֹת שֶׁנִּקְּבוּ לַחוּץ, נָפְלָה מִן הַגָּג, נִשְׁתַּבְּרוּ רֹב צַלְעוֹתֶיהָ, וּדְרוּסַת הַזְּאֵב.“ (משנה, מסכת חולין – פרק ג, משנה א)
- ”...אֶחָד בַּיָּרֵךְ, שְׁלֹשָׁה בַּקַּטְלִית, אַחַת עֶשְׂרֵה צְלָעוֹת, שְׁלֹשִׁים בְּפִסַּת הַיָּד, שִׁשָּׁה בְּכָל אֶצְבַּע...“ (משנה, מסכת אהלות – פרק א, משנה ח)
- סך־הכל יש 12 זוגות של צלעות, שאותן מחלקים לשלוש קבוצות, על פי חיבורן לעמוד השדרה, לעצם החזה וסחוס הצלע.
- לשון המקרא צד, עבר, דופן, שפה או פאה.
- ”וְשַׂמְתָּ אֶת-הַשֻּׁלְחָן, מִחוּץ לַפָּרֹכֶת, וְאֶת-הַמְּנֹרָה נֹכַח הַשֻּׁלְחָן, עַל צֶלַע הַמִּשְׁכָּן תֵּימָנָה; וְהַשֻּׁלְחָן--תִּתֵּן, עַל-צֶלַע צָפוֹן.“ (שמות כו, פסוק לה).
- ”וַיָּמָד קִיר-הַבַּיִת, שֵׁשׁ אַמּוֹת; וְרֹחַב הַצֵּלָע אַרְבַּע אַמּוֹת סָבִיב סָבִיב, לַבַּיִת--סָבִיב. וְהַצְּלָעוֹת צֵלָע אֶל-צֵלָע שָׁלוֹשׁ וּשְׁלֹשִׁים פְּעָמִים, וּבָאוֹת בַּקִּיר אֲשֶׁר-לַבַּיִת לַצְּלָעוֹת סָבִיב סָבִיב--לִהְיוֹת אֲחוּזִים; וְלֹא-יִהְיוּ אֲחוּזִים, בְּקִיר הַבָּיִת.“ (יחזקאל מא, פסוקים ה – ו).
- (גאומטריה) אחד מן הקטעים הסוגרים שטח לצורה דו ממדית או מהווה מצולע.
- משולש הוא מצולע בעל 3 צלעות, ומרובע הוא מצולע בעל 4 צלעות.
דגם בחתך של שלד אוניית עץ מן המאה ה-18 - ” וכשמגיעים במסעם עד בבל, הם פורקים את משאם ומכריזים למכירה את צלעות האניה ואת כל הקנים, ואת העורות הם טוענים על החמורים ושבים לארמניה.“ (היסטוריה, מאת הרודוטוס, תרגום: אלכסנדר שור, בפרויקט בן יהודה)
- ”הציפוי של אנית גוקסטאד, כמו כל אניות הצפון, היה ליווח מרועף המסומר אל הצלעות במסמרי ברזל.“ (משוטים ומפרשים, מאת מאיר שש, בפרויקט בן יהודה)
גזרון
עריכה- אוגריתית ṣlʕ (צלע),[2] ארמית עלע (בחילופי צ־ע מהאות הפרוטו־שמית ḍ), אכדית: ṣēlu, ערבית ضِلْع (צִֿלְע).
מידע נוסף
עריכה- במקרא מכונה אשתו של אדם צלעו (על פי המתואר בבראשית, בריאת האשה מצלע האדם): ”ואיד נכון לצלעו“ (איוב יח, פסוק יב).
צירופים
עריכהנגזרות
עריכהמילים נרדפות
עריכהתרגום
עריכה צלע של אונייה
ראו גם
עריכהקישורים חיצוניים
עריכה ערך בוויקיפדיה: צלע |
צָלַע
עריכהניתוח דקדוקי - פועל | |
---|---|
כתיב מלא | |
שורש וגזרה | צ־ל־ע |
בניין | פָּעַל (קַל) |
- לשון המקרא הלך בצורה לא תקנית. מחמת מום ברגלו וקושי בהליכה.
- בהשאלה: נכשל במעשיו. או לא התקדם כמו שצריך ומצופה.
נגזרות
עריכהצֶלַע ב
עריכהניתוח דקדוקי | |
---|---|
כתיב מלא | |
הגייה* | |
חלק דיבר | |
מין | |
שורש | |
דרך תצורה | |
נטיות |
- בהשאלה: כשלון.