Klement XIV.: Porovnání verzí
m oprava chyb značka: editace z Vizuálního editoru |
Bez shrnutí editace značka: editace z Vizuálního editoru |
||
Řádek 118: | Řádek 118: | ||
| wikicitáty = Klement XIV. |
| wikicitáty = Klement XIV. |
||
}} |
}} |
||
'''Klement XIV.,''' vlastním jménem '''Giovanni Vincenzo Antonio Ganganelli''' ([[31. říjen|31. října]] [[1705]] – [[22. září]] |
'''Klement XIV.,''' vlastním jménem '''Giovanni Vincenzo Antonio Ganganelli''' ([[31. říjen|31. října]] [[1705]] [[Sant´Arcangelo di Romagna]] – [[22. září]] [[1774]] [[Vatikán]]) byl papežem mezi lety [[1769]] až [[1774]]. Roku [[1773]] rozpustil [[jezuitský řád]]. |
||
== Životopis == |
== Životopis == |
Verze z 25. 7. 2016, 13:54
Jeho Svatost Klement XIV. | |
---|---|
249. papež | |
Církev | římskokatolická |
Zvolení | 19. května 1769 |
Uveden do úřadu | 4. června 1769 (intronizace) |
Pontifikát skončil | 22. září 1774 |
Předchůdce | Klement XIII. |
Nástupce | Pius VI. |
Zasvěcený život | |
Institut | minorité |
Sliby | 18. května 1724, přijal řádové jméno Lorenzo Francesco |
Svěcení | |
Biskupské svěcení | 28. května 1769 světitel Federico Marcello Lante Montefeltro Della Rovere 1. spolusvětitel Giovanni Francesco Albani 2. spolusvětitel Henry Benedict Stuart |
Kardinálská kreace | 24. září 1759 kreoval Klement XIII. |
Titul | kardinál-kněz |
Vykonávané úřady a funkce | |
Zastávané úřady |
|
Osobní údaje | |
Rodné jméno | Giovanni Vincenzo Antonio Ganganelli |
Datum narození | 31. října 1705 |
Místo narození | Sant'Arcangelo di Romagna, ![]() |
Datum úmrtí | 22. září 1774 (ve věku 68 let) |
Místo úmrtí | Řím, ![]() |
Místo pohřbení | Bazilika minor Svatých apoštolů |
Seznam papežů nosících jméno Klement![]() ![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Klement XIV., vlastním jménem Giovanni Vincenzo Antonio Ganganelli (31. října 1705 Sant´Arcangelo di Romagna – 22. září 1774 Vatikán) byl papežem mezi lety 1769 až 1774. Roku 1773 rozpustil jezuitský řád.
Životopis
Mládí
G. V. Antonio Ganganelli se narodil ve městě Santarcangelo di Romagna. Dostalo se mu vzdělání jezuitů z Rimini a piaristů z Urbina a v roce 1724. Ve věku devatenácti let se rozhodl vstoupit do Řádu menších bratří koventuálů, kde přijal jméno Lorenzo Francesco. V roce 1741 byl zvolen Generálním definitorem řádu. Gangenelli se stal přítelem papeže Benedikta XIV. (1740 - 1758), který jej v roce 1758 pověřil prozkoumáním problematiky urážek Židů, které se však později neprokázaly. Papež Klement XIII. jej na naléhání Lorenza Ricciho, generálního představeného jezuitů roku 1759 v Persiperně, jmenoval kardinálem-knězem ze San Lorenza.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0d/GANGANELLI.jpg/220px-GANGANELLI.jpg)
Ganganelli byl již od 15. února 1769 silně ovlivňován politickými manévry katolických panovníků, kteří utlačovali jezuity. Některé tlaky byly velmi lstivé, jako např. bezprecedentní improvizované návštěvy Josefa II. (1765 - 1790) a jeho bratra Leopolda, velkovévody Toskánska. Další návštěva konkláve byla ingognito. Rakušané kontrolovali situaci s velkým zájmem. Během předchozího pontifikátu byli jezuité vyhnáni z Portugalska a ze všech dvorů rodu Bourbonů z Francie, Španělska, Neapole a Parmy. Právě potlačení řádu bylo dílem lidí s názvem „Dvůr kardinálů“, kteří byli proti útlaku jezuitského řádu. Francouzský král Ludvík XV. (1715 - 1774) a ministr duc de Choisel měl předchozí zkušenosti z Říma jako francouzský velvyslanec a byl tak velmi zkušeným evropským diplomatem.
Zvolení papežem
Ganganelli byl 19. května 1769 po konkláve zvolen papežem, zvolil si jméno Klement XIV. a 4. června 1769 proběhla inaugurace. Z velké části došlo ke zvolení díky podpoře Bourbonů, u kterých se očekávalo, že budou potlačovat Tovaryšstvo Ježíšovo.
Pontifikát
Politika vládnutí Klementa XIV. byla již od začátku cílená směrem ke zmenšení nedostatků ve vedení církve, které se objevily během předchozího pontifikátu. Spory mezi světskými a duchovními orgány katolické církve byly vnímány jako hrozba, kterou tenkrát byla církevní autorita. Klement XIV. pracoval na upevňování vztahů mezi evropskými panovníky. Hádky a boje mezi Evropskými vládci poukazovaly na to, že v Evropě se schyluje k těžké mezinárodní konkurenci. Podle svých požadavků získal Avignon a Benevento, zkrátka se mu podařilo zlepšit vztahy mezi duchovními a světskými úřady. Stále pokračoval v utlačování jezuitů sepsáním dekretu v listopadu 1772, a jeho následným podepsáním v červenci 1773. Díky tomuto opatření se za něj katolíci v 19. stol. hanbili a došlo v jejich řadách k mnoha sporům. Anglická kniha Catholic Encyclopedia vyjadřuje papeži podporu s argumentem, že potlačení bylo „skutečně odůvodněné“.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/70/Antonio_Canova-Tomb_of_Pope_Clemens_XIV.jpg/220px-Antonio_Canova-Tomb_of_Pope_Clemens_XIV.jpg)
Práce Klementa XIV., jehož ustanovení byla velmi silná, byla s vynaložením úsilí dovršena již před ním. Později upadl v chřadnoucí nemoc, která se prokázala jako otrava. Toto však nikdy nebylo dokázáno. Skutečnost, že byl papež otráven, byla navíc zamítnuta jeho nejbližšími. V ročním výkazu pro rok 1774 je uvedeno, že mu bylo již přes 70 let a již nějakou dobu byl ve zdravotní indispozici. Klement XIV. zemřel 22. září 1774 zbaven autority ultramontanistickou stranou. Široká veřejnost ale nad ním truchlila, kvůli jeho populární administraci papežských států.
Útlak jezuitů
Jezuité byli vyhnáni z Brazílie (1754), Portugalska (1759), Francie (1764), Španělska a jeho kolonií (1767) a Parmy (1768). Přestože Klement XIII. musel čelit silnému tlaku ze strany velvyslanců bourbonských soudů, vždy odmítal vyhovět jejich požadavkům na potlačování jezuitů. Jeho nástupce Klement XIV. se snažil o uklidnění nepřátel jezuitů, tím, že s nimi krutě zacházel. Odmítl se setkat s generálním představeným jezuitů Lorenzem Riccim a nařídil jezuitům, že nebudou přijímat novice atd. Nátlak se vystupňoval až do té míry, že katolické státy hrozily odtržením od církve. Klement XIV. nakonec řekl: "ve jménu míru v církvi, a zabránění odtržení Evropy" a potlačil jezuity v krátkém spisu Dominus ac Redemptor 21. července 1773. Nicméně v několika nekatolických zemích, zejména v Rusku a Prusku, kde nebyl papež autoritou, bylo nařízení ignorováno. Byl to výsledek řady politických tahů, spíše než teologické diskuze.
Klement XIV. a Mozart
Papež Klement XIV a zvyklosti katolické církve v Římě jsou popisovány v dopisech od W. A. Mozarta a jeho otce Leopolda Mozarta. Tyto dopisy byly psány z Říma v dubnu a květnu 1770 během jejich turné po Itálii. Leopold považoval vyšší církevní představitele za urážlivě povýšené. Přesto byl se svým synem přijat u papeže, kde Amadeus předvedl svou úžasnou hudební paměť. Sixtinská kaple byla známá díky představení acappellové skladby Miserere mei, Deus od komponisty Gregoria Allegriho, jehož hudba se nesměla opisovat mimo kapli, pod trestem exkomunikace. 14letý Wolfgang byl schopný přepsat skladbu v celém rozsahu po jediném poslechu. Klement ocenil mladého Mozarta Řádem zlaté ostruhy.
Významné události pontifikátu
Za jeho pontifikátu nikoho nesvatořečil, ale blahoslavil několik jedinců.
Beatifikace
- 4. června 1769: František Caracciola
- 16. září 1769: Juliana Puricelli, Bernard z Badenu & Kateřina z Pallanza
- 1771: Tomáš Bellacci
- 14. prosince 1771: Martyrs z Otranta
- 8. června 1772: Pavel Burali d’Arezzo
- 29. srpna 1772: Jan del Bastone
- 1773: Papež Benedikt XI. (formální blahořečení)
- 1774: Beatrix z Este mladší
Smrt a pohřeb
Poslední měsíce svého života byl rozhořčen a zarmoucen nad svými zdravotními problémy. Dne 10. září 1774, byl upoutaný na lůžko a 21. září 1774 dostal poslední pomazání. Traduje se, že mu díky bilokaci v posledních hodinách života pomáhal svatý Alfons Liguori. Klement XIV. zemřel 22. září 1774, proklet Ultramontanistickou stranou. Velmi však truchlili zastánci populární administrace papežských států. Když jeho tělo podstoupilo pitvu, bylo zjištěno, že zemřel na kurděje a krvácení konečníku, které bylo způsobeno dlouhodobým stáním. Navíc došlo ještě ke zhoršení kvůli nadměrné práci a podněcování těla k umělému pocení, přestože k tomu nebyl důvod. Jeho hrobka byla navržena v novoklasicistním stylu a vytesána Antoniem Canovou, která se dnes nachází v kostele Svatých apoštolů v Římě.
Externí odkazy
- (anglicky) Pope Clement XIV
Papež | ||
---|---|---|
Předchůdce: Klement XIII. |
1769–1774 Klement XIV. |
Nástupce: Pius VI. |