Spiritualita
Spiritualita (z lat. spiritualis, duchovní), česky duchovnost, hebrejsky ruchanijut, znamená životní praxi, způsob vnímání a osobního zacházení s tím, co člověka v různých rozměrech přesahuje. V tradičních přístupech může být řeč o Bohu, z hlediska soudobého poznání ale může být transcendence definována i různými způsoby nenábožensky. Lze ji též charakterizovat jako rozměr života, „v němž si uvědomujeme Boží přítomnost“.[1] Náboženská spiritualita je vnitřní, osobní stránka zbožnosti a náboženství.
Původ a význam
editovatV individualizovaných kulturách se těžiště náboženského života pozvolna přesouvá od kolektivních vnějších projevů, slavností a obřadů, k vnitřnímu duchovnímu životu čili spiritualitě. Individualizované náboženství modlitby a meditace je součástí příslušné kultury a je tudíž poznamenáno jejími charakteristickými znaky. Proto se hovoří o spiritualitě různých dob (např. středověké, barokové, pietistické) a kulturních okruhů (např. spiritualitě východní), ale také o specifické spiritualitě různých církví, řeholních řádů a náboženských společenství.
Z toho lze usoudit, že ani ten nejosobnější duchovní život není zcela soukromý, nýbrž má také svoji společenskou stránku, protože vytváří širší nebo užší společenství, které chce a potřebuje svoji spiritualitu také předávat jako tradici. Vnitřní, duchovní život člověka je podstatnou složkou jeho osoby, a tedy také svrchovaným úkolem každého. Kultury a společnosti, které spiritualitě přikládaly větší význam a dosahovaly v ní také lepší úrovně než moderní společnosti konzumu, dobře věděly, že může snadno sklouznout do neplodných nebo dokonce nebezpečných poloh, jako je fanatismus nebo úzkostnost, vnitřní prázdnota nebo beznaděje. Poskytovaly a nabízely proto různé formy osvědčených zkušeností, osobního vedení, výcviku nebo „cesty“ (tao) a doporučovaly různé praktiky, které mohly jednotlivcům tento obtížný úkol usnadnit.
Význam spirituality zdůraznila v nedávné době řada psychologických škol. Např. logoterapie Viktora Frankla, knihy M. Scott Pecka, C. S. Lewise, Thomase Mertona nebo Anselma Grüna. Na druhé straně se „spiritualita“ stává často módním artiklem a nabízí se jako prostředek k dosažení vnitřní rovnováhy, k načerpání energie nebo dokonce k posílení zdraví. To všechno mohou být vedlejší účinky skutečné spirituality, v níž ale jde o jiné věci, například o hledání smyslu, o vyrovnání se sebou samým, s druhými a se světem. Pravá spiritualita je také svrchovaně osobní úkol a nedá se kupovat a prodávat jako služba.
Výzkum spirituální zkušenosti v Česku
editovatVýzkumu spirituality se v ČR intenzívně věnoval Psychologický ústav AV ČR pod vedením Prof. Pavla Říčana. K výstupům výzkumu patřil i test, kterým si lidé mohou ověřit charakter své spirituality (tzv. Pražský dotazník, je obdobou testů zpracovaných v jiných zemích).[2] Někteří psychologové spojují smysluplně spiritualitu s devátým typem lidské inteligence - inteligencí existenciální, která se vztahuje ke vnímání a zpracování jevů, jež člověka v různých rozměrech přesahují.
Jiná studie zaměřená na výzkum spirituální zkušenosti realizovaná v České republice poukázala na vyšší spiritualitu mezi ženami a mezi vdovami a vdovci. S věkem také koreluje zvýšený výskyt spirituální zkušenosti. Jako omezení vzorku je ale konstatován nedostatečný počet věřících respondentů, což je důsledek realizace výzkumu na reprezentativním vzorku populace v (českém) sekulárním prostředí.[3]
Odkazy
editovatReference
editovat- ↑ KUSHNER, Lawrence. Na tomto místě byl Bůh a Já, já jsem to nevěděl. Praha: DharmaGaia, 2005. ISBN 80-86685-14-4. S. 27.
- ↑ ŘÍČAN, PAVEL, 1933-. Psychologie náboženství a spirituality. Vyd. 1. vyd. Praha: Portál 326 s. Dostupné online. ISBN 978-80-7367-312-3, ISBN 80-7367-312-6. OCLC 228498706
- ↑ Malinakova, Klara & Trnka, Radek & Sarnikova, Gabriela & Smékal, Vladimír & Furstova, Jana & Tavel, Peter. PSYCHOMETRICKÁ ANALÝZA ŠKÁLY KAŽDODENNÍ SPIRITUÁLNÍ ZKUŠENOSTI (DSES) V ČESKÉM PROSTŘEDÍ. Československá psychologie 2018, vol. LXII, Supplement 1. Online dostupné na:https://www.researchgate.net/publication/331772743_PSYCHOMETRICKA_ANALYZA_SKALY_KAZDODENNI_SPIRITUALNI_ZKUSENOSTI_DSES_V_CESKEM_PROSTREDI
Literatura
editovat- S. Fiores, T. Goffi: Slovník spirituality. Praha 1999
- A. Grün, A. Seuferling: Spiritualita stvoření. Praha 2000
- J. Aumann: Křesťanská spiritualita v katolické tradici. Karolinum Praha 2000, ISBN 80-7184-928-6
- TŮMA, J., KREJČÍ, M., HOŠEK, V. Spiritualita wellness. Praha: Grada, 2018, 120 s. ISBN 978-80-247-2893-3.
Související články
editovatExterní odkazy
editovat- Obrázky, zvuky či videa k tématu spiritualita na Wikimedia Commons
- Téma Duchovno ve Wikicitátech
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Spiritualita (téma spiritualita)
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Spiritualita (téma filozofie ducha)
- Mystika a schizofrenie - spiritualita z pohledu současné psychologie
- (anglicky)Portál odkazů na téma spiritualita
- Spiritualita