Jan Poláček (sběratel)
Jan Poláček (12. listopadu 1896 Jaroměřice nad Rokytnou[1] – 10. března 1968 Prostějov) je znám především jako sběratel hanáckých a slováckých lidových písní. K jeho nejvýznamnějším dílům patří 7 dílů zpěvníku Slovácké pěsničky a 2 díly souboru Lidové písně z Hané. Svojí zásluhou se zasadil o objevení hanácké lidové písně v její pravé podobě a množství, jaké dosud nikdo nezaznamenal. Dvoudílná sbírka hanáckých lidových písní je považována za kulturní poklad národopisného regionu Haná.[2]
JUDr. Jan Poláček | |
---|---|
![]() Jan Poláček – sběratel slováckých a hanáckých lidových písní | |
Narození | 12. listopadu 1896 Jaroměřice nad Rokytnou ![]() |
Úmrtí | 10. března 1968 (ve věku 71 let) Prostějov ![]() |
Místo pohřbení | Městský hřbitov v Prostějově |
Národnost | česká |
Alma mater | Filozofická fakulta Univerzity Karlovy Právnická fakulta Univerzity Karlovy |
Povolání | muzikolog, spisovatel, sběratel a sběratel lidových písní |
Znám jako | sběratel hanáckých a slováckých lidových písní |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Život
editovatJan Poláček se narodil 12. listopadu 1896 v Jaroměřicích nad Rokytnou, nicméně o rok později se jeho rodina přestěhovala do Strážnice. Ve Strážnici vystudoval gymnázium a po maturitě se roku 1915 rozhodl pro další studium na Vysoké škole zemědělské ve Vídni. Jeho studia zde narušil hned v prvním semestru nástup na vojenskou službu z důvodu probíhající války. Na frontě byl raněn a poté již nebyl schopen vojenské služby. Po uzdravení nastoupil v Praze na práva, kde roku 1924 získal doktorát. Jako právník pracoval u soudu ve Strážnici, poté u krajského soudu v Uherském Hradišti, od roku 1926 pak u zemského soudu v Brně. Tam také během let 1928–1929 působil jako vice-sekretář a komisař politické správy.
V roce 1929 dostává Poláček místo konceptního úředníka a stěhuje se do Prostějova. Zde se později stává ředitelem městských úřadů. V roce 1950 odchází ze zdravotních důvodů do důchodu a věnuje se dle možností sbírání lidových písní. Umírá 10. března 1968 v Prostějově a je pochován na místním na městském hřbitově.
Od roku 1928 jej životem provázela manželka Růžena Doležalová, s níž se seznámil v Uherském Hradišti. Společně měli dvě děti, dceru Evu a syna Jana.
Sběr lidových písní
editovatJan Poláček měl přístup k hudbě už od dětství. Obdivoval zejména legendárního myjavského primáše Samka Dudíka. Sám vystupoval jako cimbálista v muzice Slováckého krúžku v Brně. Tam vznikl i podnět pro sepsání a zaznamenání písní, které se v krúžku zpívaly, aby tak neupadly v zapomnění. Jan Poláček však do zpěvníků zahrnul i písně získané vlastním sběrem v terénu, zejména do 5. až 7. dílu. První 4 díly zpěvníku vyšly až po přesunu do Prostějova v letech 1936–1947 jako publikace Slováckého krúžku. V celkem 7 svazcích s názvem Slovácké pěsničky vyšlo 1670 jednohlasých nápěvů, z nichž velká většina není zaznamenána v žádném jiném zpěvníku.[3]
V penzi od roku 1950 spolupracoval s Ústavem pro lidovou píseň (dnešní Etnologický ústav AV ČR) při pátrání po lidových písní na Hané, které neměly dle dosavadních informací ve své autentické podobě vůbec existovat.[4] Díky tomu Poláček sesbíral během let 1950–1960 přes 3000 záznamů hanáckých písní, z nichž 800 vyšlo ve dvou svazcích Lidových písní z Hané. Ze sesbíraných hanáckých písní byla asi polovina písní zlidovělých, umělých, tedy kramářských, špalíčkových, náboženských, ap. Tyto písně nebyly zveřejněny.[5] Protože sběratel zanechal řadu dalších hanáckých lidových písní v písemné pozůstalosti, vydal v roce 2010 jeho syn Ing. Jan Poláček třetí díl hanáckého zpěvníku, který obsahuje asi 400 hanáckých lidových písní nalezených v řečené pozůstalosti.
Slovácké písně
editovat- Slovácké pěsničky I–VII
6 dílů sborníku lze získat i jako e-knihy např. na portálu Digibooks.cz.
Např. Když jsem já šel okolo vrat
Hanácké písně
editovatSbírky jednohlasých lidových písní. Z ústního podání zapsal a ve zpěvník uspořádal Jan Poláček.
- Lidové písně z Hané I. Prostějovsko.
- Lidové písně z Hané II. Prostějovsko-Kojetínsko.
- Lidové písně z Hané III. K vydání připravil Ing. Jan Poláček. Nakladatelství Albert Archivováno 9. 11. 2014 na Wayback Machine..
V roce 2011 vyšel reprint prvních dvou dílů zpěvníku.
Ostatní
editovat- Kniha Po stopách dělnické písně na Prostějovsku. Příspěvek k poznání dělnické písně lidové i zlidovělé.[6]
- Plomnovšti kapři. Lidové pověsti a pohádky na Prostějovsku[7]
- Bochte v kléně (dva tucty lidových písní z Hané pro zpěv a klavír s úpravou Jana Poláčka), vydal kulturní klub DUHA Prostějov, 1998, dodatečně ze sběratelovy pozůstalosti.[8]
Odkazy
editovatReference
editovat- ↑ Matriční záznam o narození a křtu
- ↑ ŽŮREK, Zbyněk. Haná, Malá Haná, Záhoří. Folklorweb [online]. 2011 [cit. 2013-05-19]. Dostupné z: http://www.folklorweb.cz/regiony/hana.php Archivováno 17. 3. 2017 na Wayback Machine.
- ↑ Jan Poláček objevil tisíce hanáckých písní. Prostějovský týden. 1996, 6. listopadu, s. 9.
- ↑ TONCROVÁ, Marta. Jan Poláček a hanácká lidová píseň. Zpravodaj: Muzeum Prostějovska v Prostějově. 1996, č. 2, s. 29-33.
- ↑ KOLÁŘ, Václav. Nad odkazem dr. Jana Poláčka. Štafeta: Kulturně politický časopis Prostějovska. 1978, X., č. 3, s. 15-16.
- ↑ MZA v Brně. Knihy - Katalogizační lístek - Moravský zemský archiv v Brně - katalog Clavius [online]. MZA v Brně [cit. 2015-12-28]. Dostupné online.
- ↑ NK ČR. NKC - Úplné zobrazení záznamu [online]. NK ČR [cit. 2015-12-28]. Dostupné online.
- ↑ AV ČR. Souborný katalog AV ČR - Bochte v kléně : Dva tucty lidových písní z Hané pro zpěv a klavír / Jan Poláček. [online]. Knihovna AV ČR [cit. 2015-12-28]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2016-01-06.
Externí odkazy
editovat- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Jan Poláček (sběratel)
- Slavné osobnosti města. Město Prostějov [online]. [cit. 2013-05-19]. Dostupné z: http://www.mestopv.cz/cz/turista/o_meste/slavne-osobnosti/#JUDr. Jan Poláček
- Slovácký krúžek z Brna vydal Poláčkovy Slovácké pěsničky[nedostupný zdroj]
- Lidové písně z Hané míří do tiskárny
- Lidové písně z Hané. Časopis Folklor. 2012, č. 7, s. 36.