Andris Nelsons
Andris Nelsons (* 18. listopadu 1978 Riga, Sovětský svaz) je lotyšský dirigent. V současnosti vede lipský Orchestr Gewandhausu a zároveň je hudebním ředitelem Bostonského symfonického orchestru.
Andris Nelsons | |
---|---|
Andris Nelsons (9. září 2015) | |
Narození | 18. listopadu 1978 (45 let) Riga |
Povolání | dirigent |
Ocenění | Echo Klassik pro dirigenta roku (2011) Cena Drážďanského hudebního festivalu (2016) velkodůstojník Řádu tří hvězd (2016) důstojník Řádu britského impéria |
Choť | Kristine Opolaisová (2011–2018)[1] |
Web | www |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Život a hudební kariéra
editovatVyrostl v hudební rodině, matka vedla sbor staré hudby, otec hrál na violoncello. On sám se jako chlapec učil hře na klavír a na trubku a také zpíval ve sboru své matky. Dlouho to vypadalo, že jeho povoláním bude hra na trubku, na níž již hrál v orchestru Lotyšské národní opery. Nakonec ho ale zlákalo dirigování, které studoval u Alexandra Titova na konzervatoři v Petrohradu. Zároveň absolvoval dirigentské kurzy u Neeme Järviho, Roberta Carnevale, Jormy Panuly a nakonec u svého krajana Marisse Jansonse, který si ho vyhlédl poté, co dokázal zaskočit v trubkové sekci jím vedené Filharmonie Oslo.
V roce 2003 se Nelsons stal šéfdirigentem Lotyšské národní opery. Vedl ji do roku 2007. Poté se stal šéfdirigentem Nordwestdeutsche Philharmonie v německém Herfordu, tuto funkci zastával až do konce sezóny 2008/2009. Následně převzal funkce hlavního dirigenta a hudebního ředitele City of Birmingham Symphony Orchestra. Tento symfonický orchestr řídil do roku 2015. Poté se stal šéfdirigentem Bostonského symfonického orchestru, který prvně dirigoval již v březnu 2011 jako nouzový záskok za Jamese Levina v Carnegie Hall. Hudebním ředitelem v Bostonu se stal v roce 2013. Album Under Stalin's Shadow, které s bostonským orchestrem nahrál, získalo v roce 2015 cenu Grammy. V roce 2017 převzal i Gewandhausorchester ve východoněmeckém Lipsku. V současnosti je Nelsons nadále šéfdirigentem obou významných orchestrů, jak v Bostonu, tak v Lipsku. Kromě toho hostuje jako dirigent u mnoha významných symfonických těles, jako je například Královský orchestr Concertgebouw v Amsterdamu.
Při debutu v Metropolitní opeře v New Yorku dirigoval Nelsons v říjnu 2009 Pucciniho operu Turandot. V červenci 2010 debutoval na Hudebních slavnostech v Bayreuthu, při zahajovacím představení dirigoval novou inscenaci Wagnerova Lohengrina. Dne 1. ledna 2020 poprvé dirigoval proslulý Novoroční koncert Vídeňských filharmoniků, přičemž program obohatil i krátkým vlastním trumpetovým sólem. V rámci tradice těchto koncertů to bylo první dirigentovo sólo, jež nebylo houslové.
Rodina
editovatJeho manželkou byla v letech 2011-2018 lotyšská operní pěvkyně Kristīne Opolaisová. Mají spolu dceru Adrianu Annu, narozenou v roce 2011.[2] Manželé se rozvedli[3] a Nelsons se v roce 2019 znovu oženil. Jeho druhou manželkou je Němka Alice Heidler, jejich svatba se konala v Bavorsku.[4][5]
Odkazy
editovatV tomto článku byl použit překlad textu z článku Andris Nelsons na anglické Wikipedii.
Reference
editovat- ↑ BSO music director Andris Nelsons and Kristine Opolais have divorced. 27. března 2018. Dostupné online.
- ↑ WEBER, Mirko: Singen als Leben. Die Zeit, [1], 27. září 2012 (německy).
- ↑ https://kristineopolais.com/2018/03/27/personal-statement/%7Cwayback=20180327212732[nedostupný zdroj], osobní sdělení z 27. března 2018.
- ↑ Music director Andris Nelsons remarried in Germany this spring. Boston Globe [www.bostonglobe.com/2019/11/06/arts/bso-music-director-andris-nelsons-remarried-germany-this-spring/], 6. listopadu 2019 (anglicky).
- ↑ LEBRECHT, Norman: Wedding bells. Andris Nelsons remarries, [2], 6. listopadu 2019 (anglicky).
Externí odkazy
editovat- Obrázky, zvuky či videa k tématu Andris Nelsons na Wikimedia Commons