Acanalat
L'acanalat (en occità, canelat) és un pastisset de la cuina occitana perfumat amb rom, mantega i vainilla. Té vora cinc centímetres d'alçada, però en l'actualitat també se'n fan de petits, dits "mini acanalats", que mesuren uns tres centímetres. L'exterior és una mica dur, com una mena de crosta elàstica, no cruixent. És originari de la ciutat de Bordeus, on es diu que ja es menjaven al segle xviii, però el seu nom en francès, canelé, no apareix escrit fins que, el 1985, el "gremi"[1] oficial d'"acanalats de Bordeus" no s'inscriu oficialment com a organisme. Tampoc hi havia referències del seu nom en occità. El nom li ve de la forma del motllo, que presenta canals o lòbuls.
![]() Dos acanalats de mida "mini" | |
Característiques | |
---|---|
Altres noms | Pastisset acanalat, acanalat de Bordeus, canelat, canaulé, canelé |
País d'origen | Bordeus |
On es menja | Occitània |
Gastronomia | cuina gascona (cuina occitana) |
Detalls | |
Tipus | rebosteria ![]() |
Mètode de preparació | cocció al forn |
Ingredients principals | farina, mantega, sucre, ou, llevat, rom, vainilla |
Enllaços externs
modifica- Procés de preparació pas a pas il·lustrat d'una prestigiosa pastisseria a París. (anglès)
Notes i referències
modifica- ↑ En realitat ho fa la "confraria" d'aquest pastís. A França, per a productes alimentaris, no existeixen els gremis d'oficis com als Països Catalans. El que hi ha és una mena de "mini-gremis" que ho són només per a un producte, de manera que un pastisser o un xarcuter, per exemple, poden formar-ne part de més d'un, segons els productes que facin. Això era estrictament així fins a la Primera Guerra Mundial, actualment hi ha també confraries d'alguns productes que són més aviat de caràcter folclòric.